![](/img/illustration.jpg?ph=d79692b041)
Více času na podstatné
České ovzduší se dvacet let od revoluce výrazně zlepšilo, problémy však stále trvají
„České ovzduší se dvacet let od revoluce výrazně zlepšilo, stále však přetrvávají problémy, které je nutné řešit, a to nejlépe novou legislativou,“ komentoval hlavní myšlenky dnešního semináře k 20. výročí od 17. listopadu 1989 ministr životního prostředí Ladislav Miko.
Na semináři organizovaném ministerstvem životního prostředí, který se konal pod záštitou premiéra Jana Fischera, se sešli vedle ministra Mika i další odborníci, kteří se dlouhodobě zabývají problematikou ovzduší České republiky.
O moderování se postaral Bedřich Moldán, historicky první ministr životního prostředí. Mezi panelisty byl Petr Veselský, pamětník listopadových událostí roku 1989 v Teplicích, Ivan Obrusník, ředitel Českého hydrometeorologického ústavu, Helena Kazmarová ze Státního zdravotního ústavu, Svatomír Mlčoch advokát a učitel práva, Vladislav Bízek z Akademie věd České republiky a Pavel Šremer, ředitel Odboru politiky životního prostředí Ministerstva životního prostředí.
„Bylo to právě v Severních Čechách, v Teplicích, které byly v 19. století považované za „Malou Paříž“, kde 13. listopadu 1989 vyšli studenti do ulic protestovat proti těžebním průmyslem zdevastovanému ovzduší“, popisuje události listopadových dní Petr Veselský, účastník a organizátor tehdejších listopadových akcí. „Právě vznik Ekofóra pánevních oblastí, které vzniklo na platformě Občanského fóra, na sebe navázalo skupinu odborníků z oblasti životního prostředí, která začala ve spolupráci s vládními představiteli a parlamentem připravovat opatření, která brzy vedla k výrazné změně a snížení znečištění ovzduší v severočeském regionu“, komentoval průkopnické začátky ochrany životního prostředí u nás Petr Veselský.
Ivan Obrusník, ředitel Českého hydrometeorologického ústavu na semináři potvrdil obecný trend zlepšování ovzduší v naší republice, "ke zlepšení došlo jak v Severních Čechách tak i jiných oblastech, ale v úsilí zlepšovat naše ovzduší je třeba pokračovat". Od roku 1990 došlo především ke snížení emisí oxidu siřičitého, které dlouhodobě v České republice způsobovaly kritické smogové situace. Do roku 2000 došlo k jejich desetinásobnému poklesu. Mezi další nebezpečné a problematické látky, které znečišťují naše ovzduší pak patří prašné částice [2]. „V současné době se však všechny látky dostaly na určitou mez a dále neklesají. V roce 1993 převážnou část emisí způsobovali většinou velké stacionární zdroje jako teplárny a elektrárny, dnes se zvyšují negativní efekty z dopravy a roli znečišťovatele dnes hrají i malé a komunální zdroje“.
Helena Kazmarová ze Státního zdravotního ústavu rovněž potvrdila pozitivní trend především v poklesu úmrtnosti a prodloužení délky života. „Přesto zřetelně zaostáváme za evropskými zeměmi a jejich náskok se nám zatím nepodařilo vyrovnat. V České republice se v letech šedesátých až devadesátých délka života v podstatě neměnila, na rozdíl od evropských států, kde se zvyšovala“.
„Mezi současné nejpalčivější zdravotní problémy obyvatel České republiky patří chronická onemocnění kardiovaskulární a nádorová onemocnění, dále degenerativní onemocnění, došlo k výraznému nárůstu poruch reprodukce, nárůstu alergií a diabetu. Zároveň můžeme říci, že právě zvláště u alergií, poruch reprodukce a diabetu se uvažuje, že jedním z ovlivňujících faktorů v celém tom faktorovém poli je právě stav životního prostředí,“ dodává doktorka Kazmarová.
„Od konce osmdesátých let samozřejmě došlo v oblasti legislativy životního prostředí k výraznému posunu, je však nutné zmínit, že již od počátku jsme měli progresivní zákony, při vstupu do EU jsme museli transponovat směrnice a došlo tak k novým impulsům, ale základní kostra byla hotová v několika málo prvních letech po listopadu,“ uvedl blok prezentací Svatopluka Mlčocha a Ladislava Bízka k tvorbě legislativy životního prostředí na počátku 90. let Bedřich Moldán. Nechyběla ani prezentace o roli nevládních organizací v oblasti životního prostředí od ředitele Pavla Šremera.
Po sérii všech prezentací, které se věnovali především historii a současnému stavu ovzduší v České republice, vystoupil ministr Miko s návrhem, jak by mohla vypadat budoucnost českého ovzduší. Představil totiž návrh nového zákona o ovzduší, který v současné době prochází veřejnou diskusí.
“Původní zákon o ovzduší se mnohokrát upravoval a není správné pokračovat dalšími dílčími novelami. Ve stávajícím zákoně nám chybí nástroje, které je třeba nově vytvořit,“ říká ministr Miko
.
Mezi nejdůležitější změny v zákoně, které ministr představil, patří revize systému poplatků za znečištění, snížení administrativní zátěže a samozřejmě transpozice evropských směrnic. Mezi nejdůležitější nástroje ochrany ovzduší pak patří zavedení nízkoemisních zón, kompenzace na novou výstavbu či regulace mobilních a malých zdrojů znečištění [2]. „Zákon je nyní v mezirezortním připomínkovém řízení, po vyhodnocení a vypořádání připomínek ho chceme předložit vládě,“ dodává ministr Miko.
Poznámky:
1/ Prachové částice (PM10 a PM2,5) jsou významným rizikovým faktorem s mnohočetným efektem na lidské zdraví. Velikost i složení částic jsou ovlivněny zdrojem, ze kterého pochází. Vždy jde o směs látek s různými účinky. Řada z nich současně působí i jako nosič některých dalších škodlivin. Účinek částic závisí na jejich velikosti, tvaru a chemickém složení. Velikost částic je rozhodující pro průnik a ukládání v dýchacím traktu. Větší částice (PM10) jsou zachyceny v horních partiích dýchacího ústrojí. Jemnější částice (PM2,5) pronikají až do plicních sklípků
2/ Informace o obsahu nového zákona o ovzduší najdete zde: Návrh nového zákona o ovzduší
Zdroj: tisková zpráva MŽP